–Kom in, Tracy. –Handlar det om rödhättan?
–Hon bad mig ta ut den. –Nej då.
Du är inbjuden till Don Geiss klubb i Old Saybrook för välgörenhetsgolf.
Jag kan inte hälften av de orden.
Följ med på en stor fest i Connecticut och träffa Don Geiss.
–Är det bögen från "Project Runway"? –Nej. Han är VD för bolaget.
–Höjdaren. –Killen på checkarna?
–Och en bra person att känna. –Okej. Tack för att du bjöd mig.
Falskt alarm! Hon bad honom ta ut den.
–Oj, hej. –Vi ses i CT, Jack D.
–Vad handlade det om? –Han är bjuden till välgörenhetsgolf.
–Kunde inte Courtney Love? –Alla vill spela med Don Geiss.
Tracy är hans barnbarns favorit– filmstjärna, så han väljer oss.
–Spel med honom kan förändra liv. –Vill du inte omformulera det?
Man får fyra timmar med honom i stället för tjugo minuter.
–Är Geiss han med flinten? –Nej. Han.
–Var kom den ifrån? –Jag målade den själv.
–Den är verkligen bra. –Vill du ha en? Det är ordnat.
Tack.
Simply the best.
Såg någon Condoleezza på "Meet the Press"?
Hon låter alltid så förskräckt.
"Presidenten har planer för Iran som vi för närvarande håller fast vid."
Frank, sov inte under aktuelltmötet.
Jag är utmattad. Jag tittade på "Designing Women" hela natten.
Jag hatade det först. Sen gillade jag det och hatade det igen.
Sedan blev jag kåt och somnade.
Fokusera. Vi har mycket att göra.
Inte när vi jobbar!
–Förlåt, Theresa. –Förlåt, förlåt...
–Kongressvalet kanske? –Kanske "Dansa med Hobo"–sketchen?
Jag gillade den inte när den hette "America's Next Top–Hobo"–
–och inte när den hette "Hobo Eye for the Straight Guy".
–"Deal or No Hobo"? –Visa samma glädje för jobbet...
...som för ät–så–mycket–du–orkar–bufféer.
Bilen till Connecticut går vid tolv. Vid golfbanan arbetar ni i par.
Tim och Shyla, Amy och Becca, Kenneth och Grace, Eric och Pat.
Ha roligt. Bli inte fulla. I väg.
Mr Hornberger. Grace och jag kan inte jobba tillsammans.
–Varför inte? –Vi har ett romantiskt förflutet.
Det har varit trevligt att tala med dig.
Grace Park, du vet att det här inte får hända.
Jag vill inte vanära påfågeln.
Om du oroar dig för att vanära NBC är du för sent ute.
Det här känns konstigt för oss båda, men låt oss vara professionella.
Dina påfågelörhängen är fina. Gode, jag känner inte igen mig själv.
Välkomna till den nionde "bota diabetes nu"–turneringen.
–Har Don Geiss anlänt? –Nej, men jag kan ge dig en signal...
–...när han kommer. –Det behövs inte.
Jag gör det nog ändå.
–Öppningen ni skrev var bra. –Tack. Det var som att dra ut tänder.
–De är så lata ibland. Särskilt Lutz. –Du har lyckats tukta dem bra.
–Ska Dennis fjärta live? –Det måste vara live för timingen.
Det tycker jag också.
–Titta på dem! –De gillar dig.
De känner av ensamhet i en människa.
–Vill du adoptera en? –Jag tål inte varma, bedårande saker.
Jag är så trött. Jag gör mitt jobb, men hon förödmjukar mig inför alla.
Jag struntar i om hon är chef. Liz är en första klassens...
Titta! Ungen är så liten. – Du får heta Minstingen.
Du är så ursinnig. Kom, Minstingen.
–Hur är det, Jack? –Ted, Amanda. Trevligt att träffas.
Det här är Tracy Jordan. Ted är chef för den kommersiella flygdelen.
–Sammanför du mig med en helikopter? –Jag kan ordna en åktur.
Jag vill inte in. Jag vill spränga den och springa bort i slow motion.
–Trevligt att träffas. –Absolut! Jag är förtjusande.
Du sköter dig bra.
I säsong fem när Delta lägger på sig. Lysande.
Vi måste sparka Lutz. Han kallade mig det värsta man kan.
–Vad? –Jag upprepar det inte.
–Fetto? Yxansikte? –Munfnask? Superbitch?
Det som rimmar på din favoritskiva med Todd Rundgren.
–"Hermit of Mink Hollow"? –Nej!
Oj, då!
Han lättade nog bara på trycket. Sparka honom inte för en svordom.
Svordomar upprör mig inte. Jag älskar svärord.
Men det ordet är oacceptabelt. Man kan inte säga något tillbaka.
–Det finns ingen manlig motsvarighet. –Vi hittar på ett som du kan säga.
–Som Munkus. –Fungdark.
–Jag är allvarlig. –Lugna ner dig ett par timmar.
–Jag lugnar mig inte, din fungdark. –Du har rätt, det funkar inte.
Jag tror att Liz har rätt. Lutz har tappat fokus sedan hans mormor dog.
–Varför sa ni inget? –Jag trodde du visste och var en...
–Ordet Lutz kallade dig. –Är jag sådan ibland?
Min syster trodde inte att hon kunde få barn.
–Han är jättesöt. –Längst ner på sidan två...
Sherlock Homo är här för att lösa mysteriet med gaytröjan.
Att titta på det får oss inte härifrån snabbare.
–Herregud! Jag är det! Jag är en... –Titta! Jag tappade bort kattungen.
Har ni sett Minstingen? Minstingen? Minstingen?
Att ta in Tracy Jordan var ett bra drag. Han gör succé.
Det stämmer. I morgon spelar jag fyrboll i sex timmar med tre andra.
En kommer att vara Don Geiss. Han kommer att få min uppmärksamhet.
Ursäkta.
Armén har grejat med solen, så jag täcker mina grejer.
–Kommer det in är det kört. –Ursäkta oss.
Det är dags.
Jack, snygging! Yngre varje gång jag ser dig.
–Du, ja. –Hår som en viking. Gud välsigne dig.
–Don, min vän Tracy Jordan. –Tracy Jordan.
Barnbarnen älskar dina filmer. Tack för att du stöder diabetesforskning.
Trassliga sockernivåer går i min familj också.
–Hur är ditt närspel? –Det visar sig i morgon.
Du tillbringar så mycket tid i sanden att du borde kallas "Falluja".
Kul! Varför har du inte anställt fler svara människor?
–Ursäkta? –Kan inte svarta tillverka lampor?
Vi har faktiskt ett prisvinnande mångfaldsprogram.
Så varför är det bara jag och Carlton där borta?
Tracy tänker på Carlton, brodern i "Fresh Prince i Bel–Air"–
–som gick 1990–1996 på NBC. Visst har vi roligt!
Han heter Francis Collier och är advokat. Ursäkta mig.
När börjar golfen i morgon?
Det spelar ingen roll. Vi spelar inte i Geiss boll, tack vare dig.
Jag kan inte hjälpa om han blev arg. Jag säger som jag känner.
Inte här. Du skulle underhålla dem, inte förödmjuka dem.
Så jag är bara en rolig, svart kille?
Du kunde ju diskutera dina medicinska genombrott.
Bartender! Ge mig en "Mustang Melon" och grillchips. Jag är en stereotyp.
–Tyst, du skämmer ut dig. –Nej, jag skämmer ut dig.
Och vet du vad? Jag har bara börjat.
Jag skämtade inte om chipsen.
Vad gör vi med Lutz? Ska jag prata med honom?
–Vi väntar med det. –Okej. Vad har du där?
–Jag gjorde något till skribenterna. –Bringa!
Nej, det är två dussin chokladfyllda muffins.
Jag förstår. Du försöker vara snäll, på grund av vad Lutz sa.
Jag försöker inte, jag är snäll. Jag är trevlig, din skalliga, gängliga...
Jag ska försöka mer. Jag ska försöka vara trevlig.
Jag hoppas att Jack spelar bra i dag–
–annars får jag smäll när vi kommer hem. Visst, mr Jack?
Kenneth är lovande. Han vet allt om branschen.
Jag studerade tv–teori i Kentucky.
Jag studerade kyckling i livets hårda skola. Visst, mr Jack?
–Är du fortfarande här? –Jag är löjlig. Jag är svart.
Jag kanske är ful, men tack gud, jag är här–
–jag är här, och inget utom döden kan hålla mig borta.
–Förlåt, jag trodde att den var av. –Nej, ta samtalet!
Det här är inte Hitlers bunker. Då skulle jag vara Hitler.
Vad? Det här är mitt nya jag. Gillar ni det?
Innan ni svarar... Studsbollar!
–Skitkul! –Visst har ni en rolig chef?
Ska jag steppa för dig och dina viktiga vänner, mr Jack?
Ni kan kasta stenar på mig.
Kenneth, spela det här hålet åt mig. – Kom hit.
–Vad gör du? –Betalar tillbaka. Du utnyttjade mig.
Det är som att dejta igen. Jag skapade en situation...
–...som kunde ha gynnat oss båda. –Bjud inte den du inte kan hantera.
Jag släpper sanningsbomber. Jag skiter i Don Geiss–
–Jag är en filmstjärna! –Kära nån!
Du var en filmstjärna. Du har inte filmat på två år för de bomberna.
–Vad sa du till Warner–chefen? –Han kunde dra.
–Och Paramount–chefen? –Hon kunde kyssa mig i arslet.
Fungerar det? Tänkte väl det.
Spela med i spelet. Män som Geiss styr allt, även filmstudior.
Vi hade inte behövt spela med Ted som använde företagskort på gayklubb.
Förlåt. Du hade fått veta det ändå.
–Var är alla? –De tar hand om personliga problem.
Gå! Jag kan inte heller jobba om jag tror att bryggaren är på.
Jag förstår. Alla borde se "Mamma Mia" innan den är slut.
–Vadå hålighet? –Jag har någon konstig hålighet.
Okej, gå hem.
Lutz och Frank skulle köpa pizza, men de kom aldrig tillbaka.
–Så du gör all renskrivning själv? –Ja, men ingen hatar mig i dag.
Tror du att Jack Donaghy undrar vad folk säger om honom?
–Det är annorlunda för kvinnor. –Ibland hatar man sin chef.
Du måste stå på dig, annars utnyttjar de dig.
Får jag låna 60 dollar? Jag ska träffa Frank och Lutz på "Scores".
Så jag grundade Don Geiss fond för diabetesforskning.
Det är därför ni är här.
Vi hoppas att ni är lika generösa med checkblocken–
–som ni var med scorekorten.
Tack.
Vad gör han?
Ursäkta mig! Ingen har bett mig tala, men jag vill dela min erfarenhet.
Min dotter Shahita föddes skallig med knubbiga armar och ben.
Hon såg ut som min farbror Rupert med blöja.
Vid fem års ålder vägde hon 40 kilo. Hon kunde äta!
När hon var åtta, vid påsk, hade vi stannat uppe hela natten–
–och tittat på bibelfilmer och ätit godis.
På påskdagen kräktes hon över ägarpapperen till Jaguaren.
Hon var jättesjuk och jag bar henne till sjukhuset.
Läkaren sa att hon hade diabetes.
Jag tror att det var mitt fel som inte visste mycket om näringslära.
Jag lovade Shah att jag skulle ägna mig åt–
–att sprida kunskap och hitta ett botemedel.
Jag hoppas att ni vill hjälpa mig. Tack.
Otroligt! Rekordstora donationer.
Jag kan inte nog tacka dig. – Jack, jag åker till "Vineyard" nästa månad.
Kom dit, så pratar vi om att få in dig i filmbranschen igen.
–Jag ordnar det, sir. –Tracy, ta med din dotter. Tack igen.
Grattis, Tracy. Välkommen till vuxenvärlden.
Ja, jag har ingen dotter.
Det blir audition på måndag.
Grace.
Jag måste säga något till dig, men mina ord räcker inte till.
Som Jerry Maguire sa: "Du gör mig komplett."
Du fick mig vid "hej".
Min fru behöver sin tröja.
Ja, sir!
Ni tittar på "Designing Women".
Jag kanske inte kan förstå normalt tänkande.
Jag tror att kvinnor är lika mäktiga som män.
Tills du respekterar mig bör du hålla dig ur vägen–
–för det här är mitt hus!
Det är mitt hus!
Sitta uppe och skriva om "Den fantastiska Hobo" hela natten.
Din feta nörd.
–God morgon, Lemon. –Jack, snälla!
–Har du varit uppe hela natten? –Syns det?
Det här är herrarnas.
–Vann du golfparaden? –Bättre.
Tracy och jag delar stora idéer med Don Geiss nästa vecka.
Du är så konstig. Gå nu, jag måste skälla på min personal.
Jag är inte bara feminin, jag kan även projicera min makt.
Har du inte bakat?
Jag trodde att vi skulle få kakor. Det var bara därför jag kom.
Man kan inte lova och sedan inte ta med. Det är inte okej.
Lyssna. Lyssna på mig. Lyssna!
Ni får inget mer bakat, ni får inte kliva över mig mer.
Jag var här hela natten och gjorde ert jobb. Men klockan halv fyra–
–såg jag det här avsnittet av "Designing Women".
När det visades igen klockan halv sex så spelade jag in det. Titta noga–
–för det sammanfattar vad jag vill säga.
–Var trycker jag? "Input"? –Finns en tv/video–knapp?
–Får jag gå nu? –Jag vill ha din fulla uppmärksamhet!
Varför låter den så?
Strunt samma, men jag vill säga något till er alla.
Jag är chef här och det gör mig impopulär ibland.
Poängen är... Jag vet vad du kallade mig, Lutz.
Oj. Förlåt att jag sa det.
Skicka inte tillbaka mig till Alaska.
Du får stanna. Men om du någonsin... Om någon kallar mig det ordet igen–
–så får ni sparken och får aldrig mer justera draperier i Atlanta.
För man gör inte en Sugarbaker–kvinna arg!
Jag är så trött. Jag är så trött.
Okej, mästar'n. Det är läggdags.